Si od tega življenja dobil, kar si hotel?
Sem.
In kaj si hotel?
Biti ljubljen, čutiti se ljubljenega na Zemlji.
Raymond Carver, Late Fragment
BIRDMAN
ALI
NEPRIČAKOVANA ODLIKA NEVEDNOSTI
Kako sva končala tukaj?
To mesto je strašno.
Smrdi po jajcih.
Ne spadava v to luknjo.
Sranje.
Živjo, Sam.
Oče, kakšne... –Utihni! Kakšne rože si hotel?
Plahtice. Ali nekaj, kar prijetno diši.
Nekaj pomirjajočega. –Vse smrdi kot kislo zelje.
Te so lepe. Vse, razen vrtnic. –Sovražim to delo.
Riggan, vse je pripravljeno za 4. prizor 1. dejanja.
Riggan, čakajo te.
G. Thomson. –Steve. –Daniel sem.
Živjo. Kako si? –Še kar dobro. Bil bi bolje,
če bi Ralph nehal pretiravati. –V redu bo.
Vpil je: "Ljubim te, mrha!" Kaj bi s tako ljubeznijo?
Veš, da to ni ljubezen. Zakaj to trdovratno imenuješ ljubezen?
Reci, kar hočeš, ampak vem, kaj je bilo.
Se tebi zdi to ljubezen, Nick? –Oprostite za zamudo. Ljubezen...
Napačnega sprašujete. Njegovo ime sem slišal mimogrede.
Ne vem. Poznati bi moral podrobnosti.
Praviš, da je ljubezen brezpogojna.
Ja. Ljubezen, o kateri govorim, je...
Ljubezen, o kateri govorim, ne ubija.
Za Eddieja je bila ljubezen, Mel, pa naj govorijo, kar hočejo.
Pripravljen je bil umreti zanjo. –Vprašaj, kaj je naredil, ko je odšla.
Ustrelil se je v usta, a tudi to je zašuštral. Ubogi, Ed.
Dreka je ubogi. Tip je bil nevaren.
Kako je zamočil, če se je ustrelil v usta?
Nosil je pištolo '22. Takrat sva živela kot begunca.
Ralph.
Begunci se bojijo. Na begu so.
Lahko pokažeš malo več? Strah, saj veš. –Odlična ideja.
Takrat sva živela kot begunca.
Nikoli nisem vedel, ali bo skočil iz grma ali avta in začel streljati.
Možak je bil nor! Bil je zmožen vsega.
Kakšna mora. –Ja. Klical me je v bolnišnico:
"Pesjan, dnevi so ti šteti!"
Pretiravam? Malce preveč je.
Vidim, ker... Hotel sem pričarati obseg čustev.
Pokličite rešilca! –Ali diha?
Krvavi iz ušesa?
Kam greš? –Je kdo poklical 911?
Ne premikajte ga. Počakajte rešilca.
Čaka nas tožba.
Kam greš? Nadomestni igralec pride.
Pozabi. Odpovej predpremiero.
Razprodana je! Morali bomo vrniti denar. –Ubogaj me.
Kako je Ralph? –V redu bo. –Počakaj, jebenti!
Jake, to bi bila polomija. Tip je najslabši igralec.
Krvavitev je najboljše, kar je do zdaj naredil. –Ni tako slab.
Prav, grozen je.
Čez nekaj ur boš imel novinarje v garderobi.
Nekaj si bom izmislil. Bom že. Počakaj.
Tisto ni bila nesreča.
Kako to misliš? –Moje maslo je.
V redu. Si pijan?
Najdi mi igralca. Dobrega. Woodyja Harrelsona!
Igra v naslednjih Igrah lakote. –Michaela Fassbenderja.
Igra v preddelu Mož X.
Kaj pa Jeremy Renner? –Kdo?
Jeremy Renner! Nominiran je bil. Igral je v Bombni misiji.
V Maščevalcih je.
Pizda! So ga izbrali tudi za superjunaka? Briga me.
Samo najdi mi nekoga. –Ralph nas bo tožil in dobil tožbo.
Naj izgine. Moj odvetnik si, producent in najboljši prijatelj.
Pojdi tja in naredi to, za kar si bil rojen.
Kako pa?
Sledi ekskluzivni pogovor z Robertom Downeyjem ml.,
ki snema svojega milijardo vrednega Iron Mana
in enako uspešno serijo Maščevalci.
Ta pavliha nima niti pol tvojega talenta,
a služi bogastvo v pločevinastem kostumu.
Imela sva najboljšo različico, Riggan.
Vse sva imela.
Vdala sva se.
Vdih.
Pozerjem sva izročila ključe kraljestva.
Izdih. –Me poslušaš?
Vdih, sprejemam svojo jezo.
Ja, kar sprejmi jo.
Ampak ne bom odšel. Veš, da imam prav.
Stvari so to, kar so, ne pa tisto, kar je o njih povedano
Niso imeli, kar si si želel -SAM
Poglej to.
Ti ljudje ne vedo, česa si sposoben.
Zakaj bi nekdo prešel od glavne vloge v uspešnicah
na adaptacijo Raymonda Carverja za gledališče?
Kot najbrž veste, je Barthes dejal:
"Kulturno delo, ki so ga nekoč opravljali bogovi in epske sage,
zdaj opravljajo oglasi za pralne praške
in liki iz stripov. "
Naredili ste velik korak v drugo smer. –Ja, vsekakor.
Kot ste rekli,
da je Barthes dejal...
Birdman kakor Ikar...
Trenutek. Kdo je ta Barthes? V katerem Birdmanu je igral?
Roland Barthes je bil francoski filozof. Če bi kaj vedeli o...
Je res, da si vbrizgavate spermo mladih pujskov?
Oprostite, kaj? –Si tako pomlajujete obraz?
Kje ste to prebrali? –Na Twitterju. Od @prostatewhispers.
To ni res. –Vem. Pa ste to naredili?
Ne, nisem. –Napisala bom, da zanikate.
Ničesar ne pišite. Zakaj bi?
Ne pišite tega. Nisem si vbrizgal prašičje...
Se bojite kritik, da to igro postavljate,
da bi odgnali vtis, da ste izpeti superjunak?
Nikakor ne. Zato sem
pred 20 leti zavrnil vlogo v Birdmanu 4.
Birdman 4? Snemate Birdmana 4?
Hvala, da ste prišli. Hvala. Pričakujemo odlične članke.
Ljudje iz oglaševanja
hočejo dolg članek v Timesu, kar je za hip slaba ideja.
Kaj počneš? –Tega nočem več gledati.
Darilo od ekipe je. Ne zajebavaj se z njimi, v sindikatu so.
Briga me. –Kako je šlo? –Dobro.
Govorijo o Ralphu? Pizdunu je uspelo.
Zagrozil nam je s tožbo. –Kaj si ti rekel? –Jaz?
"Mi groziš, pizdun? Če dobim le pismo od odvetnika,
bodo novinarji dobili slike iz tvojega računalnika. "
Katere slike? –Mahnjen je na nune v plenicah.
Kaj te briga? Važno je, da sem se ga znebil.
Super. –Ja, fantastično je, razen ene stvari.
Nimamo igralca. Če odpovemo predpremiero, bodo mediji zavohali.
Ne moremo si več privoščiti izgubljanja denarja.
Kaj naj naredim? –Vzemi nadomestnega igralca. –Ne.
Riggan, poslušaj me. Kot boga te prosim, poslušaj.
Najin sanjski igralec ne bo potrkal na ta vrata in rekel:
"Fantje, kdaj lahko začnem?"
Se lahko pomeniva? –Kaj pa je? –Si našel drugega igralca? –Ne.
Mike je prost. –Kdo? –Mislil sem, da snema...
Odpovedal je ali pa je dobil odpoved.
Je odpovedal ali so ga odpustili? –Pri Miku je po navadi oboje.
Kateri klinčevi Mike? –Shiner. –To!
Od kod poznaš Mika Shinerja? –Delila sva vagino.
Misliš, da bo sprejel? Kako veš? –Povedal mi je.
Jake. –Ja. Vprašaj me, ali bo pritegnil občinstvo.
Bo pritegnil občinstvo? –Trume. Vprašaj, ali ga kritiki obožujejo?
Ga kritiki obožujejo? –Do orgazma.
Vse ima svoj razlog.
Misliš, da bo prišel zvečer? –Pozanimala se bom.
Poklical bom njegovega agenta. Čudovito.
Annie? Izprazni gledališče. Naj gredo jest. Osvetli oder.
Nocoj imamo vaje z nadomestnim. –S kom? –Boš videla.
Zastrašujoče, kajne?
Se ti sploh sanja, kdo je igral na tem odru pred tabo?
Geraldine Page. Helen Hayes.
Jason Robards. Marlon Brando. In zdaj Riggan Thomson.
Hvala, da si prišel v tako kratkem času, Mike.
Igralec sem. Si ti napisal to adaptacijo? –Ja.
Tudi režiraš in igraš. Ambiciozno. –Hvala.
Gledališče je dobro.
Za tvojo igro ne vem, ampak poskusiva odlomek.
Nisem pričakoval, da boš takoj vskočil.
Jutri zvečer je predpremiera. Lotiva se dela.
Kar glej v scenarij, dokler ne boš znal.
Ne, kar poskusiva.
Odpri 20. stran. –V redu je, ne potrebujem je.
Ne rabim skript. Daj mi iztočnico. –Kaj?
Daj mi iztočnico. Povej svoj stavek. –Prav.
Naj pomislim.
Napačnega sprašuješ. Nisem ga poznal.
Le mimogrede so mi ga omenili. Poznati bi moral podrobnosti.
A po mojem hočeš reči, da je ljubezen brezpogojna.
To rečem? Rečem, da je ljubezen brezpogojna?
Ha. V redu. Ljubezen, o kateri govorim, je brezpogojna.
Ljubezen, zaradi katere ne ubijaš ljudi.
Kako poznaš besedilo? –Takoj si zapomnim. To je dar.
Daj, no. Že mesec dni pomagam Lesley, da se nauči besedila.
Ti dialogi so tukaj. –Logično. –Super. Spet mi daj iztočnico.
Napačnega sprašuješ. Nisem ga poznal.
Le mimogrede so mi ga omenili. Ne poznam podrobnosti.
Smem nekaj predlagati? Imaš kaj proti? –Sploh ne.
Ne, pusti to. Sodeluj.
"Napačnega sprašuješ," reče. Ampak kakšen je pomen?
Se je naveličal te teme? Zavrača krivdo zaradi zakona?
Stvar je v tem, da imaš štiri stavke po tem,
ki vsi pomenijo isto. "Nisem ga poznal. "
"Samo mimogrede sem slišal njegovo ime. Ne vem. "
"Poznati bi moral podrobnosti. " Tako bi rekla moja babica.
Bistvo je, da tipa ne poznaš. Razumemo, jebenti.
Dosezi to z enim stavkom. "Možaka sploh nisem poznal. " Ne?
Trenutek. Tudi moje besedilo poznaš?
Ne obešajva se na to. Lahko vadiva in razčleniva zadeve?
Daj mi isto iztočnico, ampak skrajšaj. Poskusi.
Napačnega sprašuješ.
Ne! To je to. "Napačnega sprašuješ." To pomeni "jebi se. "
"Jebi se. Ne spravljaj me v neroden položaj. "
"Ne spravljaj me v zadrego, ko moja žena sedi..."
Tamle. –"Tamle. "
Naj sedem pri tem? –Ja, sedi. Dobra ideja.
Reci mi torej, naj se jebem. Kar reci.
Daj, reci. –Razmišljam. –Kar izbruhni. Reci.
Daj!
Hej, napačnega sprašuješ! Ne poznam ga. Kaj hočeš reči?
Kaj hočem reči? –Ja, kaj praviš? Izkašljaj.
Kaj praviš? Da je ljubezen brezpogojna?
Ja! Ljubezen, o kateri govorim, je brezpogojna!
Ljubezen, o kateri govorim...
Zaradi nje ne ubijaš ljudi.
Ja. Dobro.
Ne vem. Kaj ti misliš, šef? Me hočeš za to vlogo?
Kaj meniš? –Vsi so se vrnili. Larry hoče, da pomeri kostum.
To bom razumel kot ja.
Kdo so pa ti? –Sam. Moja hči je.
Neverjetno. Sploh si nista podobna. S čim se ukvarjaš?
Moja pomočnica je. Z mano dela.
Ali zna govoriti?
Zna. Zna celo sesti, stati in se prevaliti, če ji daš priboljšek.
Dobrodošel v ekipi, Mike. –Hvala, kapitan.
Jaz sem Mike. Shiner. –Vem, kdo si.
Videla sem te v Rastlinjaku. Super si bil.
Hvala. Tvoja rit je super.
Človek! Si resen?
Samo sem... –Larry?
To je gledališče, srček. Ne bodi tako nesproščena.
Tukaj je.
Hvalabogu. Končno lahko oblečem igralca.
Kako si, Larry? –Bolje, zdaj ko si ti tu. Sleci se.
Boš kar stala tam?
V gledališču smo, srček. Ne bodi tako nesproščen.
Imamo manj kot 24 ur, da naredimo vse od začetka.
Na, pomeri jih. Pišuka! Kje imaš spodnjice?
Najbrž doma pod posteljo.
Ne. V redu. Vse je premajhno. –Ne šališ se.
Kako lepo. Odpusti mu, Larry. Mike je kot moj petletni sin.
Noben od njiju nima čistih spodnjic. –In sramnih dlak.
Narediti moramo nove hlače in srajce. In spodnje perilo.
Kaj počneš? –Larryja čakam. –Končal sem.
Potem kar stojim tu z razgaljenim tičem.
Obleci se. Rigganova hči lahko pride noter.
Nisi je videl. Vedno se motovili naokrog in opazuje.
Ne vem, ali so ji droge scvrle možgane ali kaj,
a nočem, da steče k očku in reče, da si ji pokazal svojo robo.
Potem jo prosiva, naj odide.
O, bog. Resno? –Sammy? –Sam mi je ime.
Sam. Lesley. –Poslušaj, kar sem rekla...
Ne skrbi. Težak je, ne?
Kako ti vedno uspe najti način, da me ponižaš?
Iskreno, ti mi to zelo olajšuješ.
Kaj je počela tu? –Pripeljala me je. –In ostala?
No, malce je... nekaj.
Končno sem na Broadwayu.
Prosim te, naredi mi uslugo. Rotim te, ne zajebi.
Lesley.
Pridi.
Pošlataj mi jajca.
Nikar.
Podpiši. –Poslušaj... –Ti poslušaj mene.
Ne morem si privoščiti. –Spet moram po nakupih. –Sešij kaj.
Daj mu, kar hoče. –Plačujemo mu štirikrat več kot...
Uporabi rezerve. –Porabili smo jih za meglo in lažna drevesa.
To je prizor iz sanj. –In za plešoče pritlikavce.
Ne kliči jih tako. –Rezerve so pošle!
Nisi videl, kar sem jaz.
Tip je nadarjen. Čutim, da je on igralec, ki sva ga čakala.
Sestavi pogodbo. Prosim te, Jake. Nabavil bom denar.
V redu, bom. Ne smehljaj se. Strašiš me.
Oprosti. Prav imaš. –Je res? Shiner?
Madona! Kdaj ga bom spoznala? –Pri Larryju je.
V Starbucks grem. Želiš kaj? –Ne, hvala.
Super ritko ima. Tudi jaz imam novico zate.
Dobro ali slabo? Ker res...
Dvakrat nisem dobila menstruacije. Noseča sem.
Je to dobro ali slabo? –Dobro je. Čudovito.
Reci še kaj.
Si prepričana, da je moj?
No, ti, Jake, maserje imel kondom...
Ja, prepričana sem, da je tvoj. Bedak.
Si vesel? –Ja. –Jaz tudi.
Nisi duhovit.
Kaj? Hej, kaj je?
Jutri je predpremiera.
Začenja se.
Peljal sem se z njim v bolnišnico.
Te slike ne bom nikdar pozabila.
Tik pred tistim so bile njegove oči žalostne in osamljene.
Si ga moral ti oskrbeti? –Ne, vendar sem ga.
Ustavi glasbo. Iztočnici 34, 35 pripravljeni.
V groznem stanju je bil. Glava mu je otekla.
Dober je, ne? –Neverjeten.
Mislim, da pije pravi gin. –Kaj?
Vprašaj Nicka. Vprašaj ga, ali misli, da je to ljubezen.
Dragi, ne bi šla na večerjo? –Mel, raje ga ne spodbujaj.
Ne veš, kakšen je zadnje čase. Potrt je. Skrbi me.
Kaj?
Naj vam povem, kaj je prava ljubezen.
Sramovati bi se morali, ko govorimo, kot da vse vemo,
ko govorimo o ljubezni. –Za božjo voljo. Si pijan?
Ni se mi treba napiti, da bi povedal, kar mislim.
Le nekaj kozarcev sva popila. –Točno to.
Več kot nekaj. –Šteješ?
Daj ji mir. Če nisi pijan, ne govori, kot da si. –Utihni!
Naredi mi uslugo in enkrat v življenju molči minuto.
Skratka, kot sem rekel,
če vas zanima, kaj je prava ljubezen. Neki starejši par
je imel prometno nesrečo na avtocesti.
Neki pijani mladec se je zabil z očetovim poltovornjakom
naravnost v njun avtodom.
Ko sem prišel v bolnišnico, je bil ta najstnik že mrtev.
Starejši par smo odpeljali na operacijo.
Skoraj vso noč smo se borili zanju.
Ko smo končali,
sta bila vsa v mavcu.
Mož, starec, je bil dolgo časa potrt.
Tudi po tem, ko sem mu rekel, da se bo žena izvlekla.
Sklonil sem se k njemu in ga vprašal.
Povedal mi je, da je potrt, ker je ne vidi
skozi odprtine v mavcu. Ni mogel videti žene.
Si predstavljate?
Srce se mu je paralo,
ker ni mogel obrniti glave in pogledati žene.
Sranje. –To ga je ubijalo.
Sit sem tega. Je tole voda? –Ubijalo ga je.
Si mi natočil vodo namesto gina?
Mike, nehaj. –Kaj naj neham? –Pijan si.
Ja, pijan sem. Saj moram biti! Zakaj ti nisi?
Carver je po vsaki napisani strani na mizi pustil košček jeter.
Če moram piti gin, kdo si ti, da mi ga vzameš?
Zajebal si obdobje, zaplet, da si dobil najboljše besedilo.
Pusti mi prekleta sredstva, ki jih rabim!
Ljudje, ne bodite bedni.
Ne glejte sveta skozi mobilnike. Okusite resnično doživetje!
Je komu razen mene mar resnica?
Ta scena je lažna, banane so umetne.
Škatla za mleko je prazna. Vaša predstava je lažna!
Edino, kar je na tem odru resnično, je tale piščanec.
Zato se bom pogovarjal s piščancem.
Zanimivo je bilo. Spustite zaveso.
To je dobra ptica, človek!
Spravi ga stran. –Kako naj to naredim?
Počakaj. –Hočem, da izgine. –Ne!
Tega ne smeva. –Smeva. Predstava je najina.
Poslušaj me. –Ne, ti poslušaj mene.
Odstrani ga iz moje predstave. –Koga briga predpremiera!
Nič ne šteje, dokler stara coprnica iz Timesa ne pride na premiero.
Znebila se ga bova. –Molči in me enkrat poslušaj!
Čim smo objavili, da je prevzel vlogo, se je preprodaja podvojila.
Ne smeva izgubiti nič več denarja, ne smeva izgubiti Mika.
Gre za spoštovanje in potrditev? Tako si mi rekel!
Tako si me zvabil v ta drek!
Režiser si. Brzdaj ga.
Jebenti. Nismo več v devetdesetih.
Zadrgo imaš odpeto.
Jebenti.
Zelo dober si bil, cabrón.
Pred gledališčem čez 10 minut! –Ne razmišljaj predolgo.
Kaj, hudiča, je bilo na odru?
Nisem vedel, da si bila tu nocoj. –Tip je kreten.
Kaj počneš tu? –S Sam greva jest, ko konča.
Mislim tukaj, zdaj. –Vem, koliko ti pomeni ta predstava.
Hvala. –Kaj se dogaja?
S predstavo? Videla si. –Ne. Med tabo in Sam.
Čudovito je. Enako je.
Se pogovarjata? –Ja, pogovarjava se.
Tu je norišnica, saj veš.
Razumeš, kako razmišlja. –Seveda.
Odmika se od vsega in vsakogar,
kar jo je tudi spravilo na zdravljenje.
Vem. Res razumem.
To je vse, kar je imela. Zmedena je. –Razumem.
Vem, da si zaseden s to zadevo... –Zadevo? –Veš, kaj mislim.
Riggan, ni treba, da si čudovit oče, le oče bodi.
Oprostita.
Kako vama gre? –Raje ne bi govoril o tem.
Piješ? –Ja, pivo.
In? Kaj se dogaja pri tebi?
Pri meni?
Nič. Vse je po starem, najbrž.
Spet bom poučevala. –Ja?
Razmišljam o novi hipoteki na hišo v Malibuju. –Kaj? Oprosti.
Razmišljam o novi hipoteki. –Slišala sem te. Daj mi sekundo.
To bo Samina hiša.
Zakaj bi... Zaradi predstave? –Rabim denar.
Veš, kako noro je to?
Kaj naj rečem? Moje zdravje je trajalo dlje kot denar.
Le pomisli. –Kaj se dogaja?
Riggan, poglej me.
Priložnost imam narediti nekaj dobrega.
Moram jo izkoristiti.
Smešno. Sedela sem tu in te čakala.
Naenkrat se nisem mogla spomniti, zakaj sva se razšla.
Veš, ko sem zadnjič potoval sem iz L. A.–ja,
je George Clooney sedel dva sedeža pred mano,
z lepimi manšetnimi gumbi in s tisto brado.
Leteli smo skozi hudo nevihto.
Letalo se je treslo.
Vsi potniki so jokali.
Jokali so. Molili.
Jaz sem mirno sedel. Oni so jokali, jaz sem bil miren.
Premišljeval sem:
Ko bo Sam naslednje jutro brala časopis,
bo na naslovnici Clooneyjev obraz, ne moj.
Veš? Bum.
Si vedela, da je Farrah Fawcett umrla na isti dan kot Michael Jackson?
Je to noro?
Zakaj sva se razšla? –Ker si vame vrgel kuhinjski nož,
uro kasneje pa si mi govoril, kako silno me ljubiš.
Ker mi ni bila všeč komedija, ki si jo posnel z Goldie Hawn,
to še ni pomenilo, da te ne ljubim.
Vedno mešaš ljubezen in občudovanje.
Hiša je tvoja. Naredi z njo, kar hočeš, ampak pomagaj hčerki.
Bom.
Nisi Farrah Fawcett, Riggan.
Morala bi posneti resničnostni šov. Thomsonovi. –Utihni.
Dober bi bil. –Molči!
Nora, zadeta, nesramna hči, vroča žena z drznimi joški.
Ljudje bi ga radi gledali.
Molči. –Bolj kot to sranje.
Molči!
Sončni ležalnik je tu. –Kaj to pomeni?
Da so sončni ležalnik od tam dostavili sem.
Kdo ga je naročil? –Mike. Pravi, da je to za njegov lik.
Rekel je, da mora biti kmetavz. –Pesjan!
Greva. Hodi. –Kam greva? –Na kavo.
Sem te s čim užalil? –Ne še.
Veliko tvegam s to predstavo. –A res?
Ja. Ljudje me poznajo.
Neumnost. Ne poznajo te. Poznajo tipa s ptičjim kostumom,
ki pripoveduje rahlo ogabne zgodbe v Lettermanovi oddaji.
Oprosti, če sem priljubljen. –Dol mi visi priljubljenost.
Priljubljenost je cipasta sorodnica prestiža, prijatelj.
Sploh ne vem, kaj to pomeni.
Moj sloves je odvisen od predstave in to je vredno...
Veliko. –Tako je. Jebi se. Ja!
Če ti ne bo uspelo, se boš vrnil h kolegom v studiu
in se spet potopil v kulturni genocid, ki ga izvajate.
Vsako minuto se rodi bedak.
Iz tega je izhajal Barnum, ko je iznašel cirkus.
Nič se ni spremenilo. Štancate škodljive bedarije
in veste, da bodo ljudje stali v vrsti in plačevali za ogled.
Ko te ne bo več, bom jaz še dolgo na tistem odru
služil svoj kruh, razgaljal dušo, se spopadal z zapletenimi čustvi.
Je šlo nocoj za to? Spopad z zapletenimi čustvi?
Nocoj sem preverjal, ali je igra sploh živa, ali lahko krvavi.
To ni hoollywodski studio, ampak New York. Tako delamo mi.
Kam greš? –Tu imajo kavo.
Hvala, Tommy. –Smejali so se nam.
Nocoj so se smejali, jutri bodo tvitali. Koga briga?
Občinstvo, ki plača polovično ceno, da bi gledalo vaje. Ne zmeni se.
Ta igra je drama o... –Ne veš, o čem. –Vem.
Ne veš. Temu so namenjene predpremiere.
Zato se imenujejo predpremiere. Takrat ugotoviš, o čem govori igra.
Poslušaj me.
Vidiš žensko na koncu pulta?
Tisto, ki izgleda, kot bi lizala klošarjevo rit?
Šteje le to, kar bo ona napisala o nas s 500 besedami v Timesu.
To je... –Tabitha Dickinson, ja.
V newyorškem gledališču šteje le njeno mnenje.
Če ji bomo všeč, nam bo uspelo. Če ne, smo opleli.
Ne izgleda, kot bi lizala klošarjevo rit.
Ne razburjaj se zaradi predpremiere kot kakšen zelenec
in me ne uči mojega dela.
To je moje mesto, ljudje se tu požvižgajo nate.
Ste vi Riggan Thomson? –Oprostite, da motiva.
Bi se hoteli slikati z nama? Smem prositi?
Gumb je na dnu.
Kdo je ta tip? –Bil je Birdman.
Krasni ste. Hvala. Res ste prijazni. Lepotec.
Pridi, ljubica, greva.
Sva se razumela?
Domov grem. –Prav. Vidiva se jutri.
Nekaj me zanima. Zakaj Raymond Carver?
Ko sem bil v srednji šoli,
sem igral v Syracuseu. Bil je v občinstvu.
Po predstavi mi je poslal tole.
Sporočilce.
"Hvala, za iskreno igro. Ray Carver. "
Takrat sem vedel, da bom igralec. Takrat.
Kaj je smešno? –Napisano je na barskem prtičku.
In? –Bil je pijan, stari.
Greš v Hollywood, Mike? –Ne.
Hollywood prihaja sem, Tabby. –Vso srečo pri tem.
"Človek postane kritik, ko ne more biti umetnik,
tako kot postane ovaduh, ko ne more biti vojak. "
Flaubert, ne? –On je hollywoodski klovn v ptičjem kostumu iz lycre.
Tako je. Ampak jutri ob 20.00
bo stopil na oder in tvegal vse.
Kaj boš počela ti?
Te sploh ne skrbi, da ti bom kdaj napisala slabo oceno?
Prepričan sem, da boš, če bom kdaj slabo igral.
Gdč. Dickinson. –G. Shiner.
Kaj še počneš tu? –Nič.
Tvoji kostumi visijo v garderobi. –Super.
Kupila sem kokosovo vodo, ki si jo hotel.
Če hočeš kremo za obraz, do jutri ni odprto. Kaj?
Ne vem, ali sem se ti zahvalil. –Za kaj?
Za vse. Zelo dobro delaš.
Zelo sem zaseden z vsem tem...
No, to sem ti hotel povedati.
Kaj je to? Ta vonj.
Kaj je? Poglej me! –Kaj je?
Zajebavaš me. Kje je?
Bi nehala s tem? Oče?
Kje je? Ne morem verjeti!
Kaj je to? –Arašidovo maslo.
Tole. Kaj je tole? –Trava. Pomiri se.
Tega mi ne smeš delati. –Tebi? –Veš, o čem govorim.
Ja, o sebi! Nič novega. –Ne začenjaj... –O meni? Nikoli!
Poskušam narediti nekaj pomembnega. –To ni pomembno. –Zame je!
Morda ni zate in za tvoje cinične prijatelje, ki vas zanima le viralno,
zame pa. To je moja kariera!
Priložnost, da končno naredim delo, ki nekaj pomeni.
Komu?
Imel si kariero, oče, pred tretjim stripovskim filmom.
Preden so ljudje pozabili, kdo je bil v tistem ptičjem kostumu.
Pripravljaš predstavo po knjigi, napisani pred 60 leti,
za tisoč bogatih belcev,
ki jih skrbi le to, kam bodo šli po predstavi na torto in kavo.
Dol jim visi zate!
Priznaj si, oče,
tega ne počneš zaradi umetnosti, ampak, da bi bil spet pomemben.
Veš, kaj? Obstaja svet ljudi,
ki se vsak dan borijo za to, ti pa se vedeš, kot da ne obstaja.
Stvari, ki se dogajajo na kraju, ki ga ignoriraš,
ki je že pozabil nate.
Kdo pa si ti? Sovražiš blogerje, rogaš se Twitterju.
Sploh nimaš strani na Facebooku! Ti si tisti, ki ne obstaja!
Predstavo delaš, ker se bojiš, kot vsi mi, da nisi pomemben.
Veš, kaj? Prav imaš. Nisi.
Igra ni pomembna. Ti nisi pomemben, sprijazni se.
Oče.
V dnevih, preden je Nicka začela razžirati depresija,
ni vedel, da sem noseča. Nisem mu nameravala povedati.
V življenju sprejemamo odločitve in živimo z njimi.
Ali pa ne.
Nisem si želela otroka.
Pa ne zato, ker nisem ljubila Nicka, in ne zaradi otroka,
ampak zato, ker nisem bila pripravljena ljubiti sebe.
Zdaj je vse to tako daleč.
Otožna razdalja, poudarjena z nežno sapico...
Igralci, na svoja mesta. –... in z glasovi ptic.
Ugasni glasbo. –... ki se smejijo muhavosti vsega.
Lesley? –Kaj? –Mislim, da imam trdega.
Ne. Včasih ne upoštevaš čustev drugih ljudi.
Ne, trdega imam, čutim.
Kaj? Zafrkavaš me.
Fukajva. –Ne. Si nor?
Čudovito bo! Resnično! –Nehaj! –Resno mislim, Mike.
Ne kliči me, Mike. Reci mi Mel. –Stran!
Terri!
Terri, vem, da si tam! –Stran od mene!
Ed? –Zakaj? –Kaj počneš tu? –Povej, zakaj.
Pomiri se. Vem, da je težko. –Utihni!
Tiho bodi! –Ne delaj neumnosti.
Eddie, prosim.
Kaj je narobe z mano? Zakaj vedno moledujem za ljubezen?
Eddie, prosim, daj mi pištolo. Poglej me.
Dušila sem se. Nisem sposobna...
Zaslužiš ljubezen, Eddie.
Hotel sem biti tak, kakršnega si si želela.
Zdaj vsak trenutek molim, da bi bil nekdo drug. Drugačen.
Kdor koli.
Odloži pištolo, Ed. Ne ljubi te več.
Ne ljubiš me, kajne? –Ne.
Nikoli me ne boš. –Žal mi je.
Ne obstajam.
Sploh me ni.
Nič od tega ni pomembno. Jaz ne obstajam.
Ed... –Ne obstajam.
Ed! Eddie, ne delaj tega!
Kakšen bedak si! –Kaj? To je tvoja najboljša igra.
Zakaj si to naredil? Na odru sva bila.
Kaj, jebenti? Kot da je moja glava vrč omake!
Popravila bom blazinico za kri. –V motelski sobi sta.
Že pol leta ti ni vstal, zdaj pa bi me pofukal pred 800 neznanci?
Moram čutiti prizor. Potrebujem ta naboj.
Jebi se!
Vživel sem se. Mislil sem, da si se tudi ti. Oprosti.
Rekla sem ti, da nehaj, žival. –Bila si sijajna.
Kaj je s tabo?
Poberi svoje stvari iz stanovanja.
Kaj? Počakaj. Oprosti. Bi lahko...
Ne, Mike! Morda si tu gospod Resnica,
a v resničnem svetu, ki šteje, si prekleti slepar.
Kako ti je všeč ta resnica, cepec?
Kaj je narobe? –Kreten je. –Kaj je zdaj naredil?
Nič, le pofukati me je hotel pred občinstvom. –Mojbog!
To je seksi.
Zakaj nimam samospoštovanja? –Igralka si, ljubica.
Bedna sem.
Poglej me.
Vedno sem sanjala, da bom igrala na Broadwayu.
Že od otroštva. Zdaj sem tu in...
Nisem broadwayska igralka, še vedno sem otrok.
Kar naprej čakam, da mi nekdo pove, da mi je uspelo.
Uspelo ti je.
Res?
Žal z Mikom Shinerjem v lažni motelski postelji pred 800 ljudmi.
Nehaj.
Je vse v redu z njo? –V redu bo.
Nisi ti kriva.
Lepa si in nadarjena.
Srečo imam, da igraš v predstavi.
V redu? –V redu.
To je bilo prijazno. –Ja.
Kaj je narobe?
Nič. Dve leti sva skupaj, a mi nikoli ni rekel česa takega.
Lepa si in nadarjena.
Srečo imam, da igraš v predstavi. V redu?
Ogabni sva. –Drži.
Kaj počneš? –Nič.
Daj še enkrat.
Se lahko pogovoriva kot zrela umetnika? Kaj je takega...
Jebi se!
Nisi še pripravljena. V redu.
Jebenti. Igralke. Ob pamet me spravljajo.
Riggan?
Tvoja pištola je smešna. Vidim rdeč zamašek v cevi.
Ko meriš vame, si kot otrok s plastično igračo.
Ne čutim nevarnosti.
Nabavi si boljšo. Malo samospoštovanja, prosim.
Razen tega
je bilo občinstvo zelo zabavno.
Mislim, da ni dovolj visoko.
Strinjam se.
Kaj počneš tu?
Adrenalin.
Nedavno sem prišla z odvajanja. Tole je najbliže mamilu.
Na odvajanje si šla?
Kul.
Ni bil dr. Drew, ampak tip iz Ameriške pite je bil tam.
Skoči! –Poliži mi jo!
Potem skoči na moj obraz.
Obožujem to mesto. –Ja?
Zakaj se ves čas vedeš kot kreten? Zato, da bi izzival?
Mogoče. –Briga te, če si jim všeč ali ne.
V resnici ne. –To je kul.
Res? Ne vem.
Kaj? –Igrajva igrico. –Igrico? Si stara osem let?
Pa ti, 78? –Resnica ali izziv. –Nehaj, no.
Resnica ali izziv?
Resnica.
Ko sva se spoznala, si naredil opazko o moji riti.
Zakaj?
Čudovito ritko imaš, kar sem opazil.
In naredil opazko.
Resnica ali izziv? –Izziv.
Resno? –Ja.
Tisti plešec bo šel ravno pod tabo. Pljuni mu na glavo.
Ne. –Izbrala si izziv. –Resnico. –Ne, prepozno je.
Zadovoljen? –Ja.
Resnica ali izziv? –Resnica. –Dolgočasen si.
Resnica je vedno zanimiva.
Bi seksal z mano?
Ne. –Resno?
Zakaj ne? –To je drugo vprašanje. –Drugi del vprašanja.
Bal bi se, da mi ne bi vstal.
Na odru to ni bil problem.
Zame ni težav na odru.
Rada bi postavila drugo vprašanje. –Si ga že.
Še eno. –Kar.
Če se ne bi bal, kaj bi mi rad naredil?
Iztaknil bi ti oči... –Prikupno.
Vtaknil bi jih v svojo lobanjo
in pogledal, da bi videl ulico, kakor sem jo videl v tvojih letih.
Lahko noč.
Ne ubij sla.
Cepec je.
Ustvarja si mesto v zgodovini gledališča
Rekel sem ti. –Prekleti kreten.
Izigrava te. –To je vse?
Stran 12.
"Riggan Thomson, znan kot Birdman,
se poskuša izogniti polomiji na Broadwayu. "
Kje je preostanek? –Ni ga.
Ne skrbi, jutri ga bodo uporabili za pobiranje pasjih drekov.
Kako si lahko tako mirna? –Imam drugo možnost?
Te sploh ni strah? –Česa. –Ponižanja na odru!
Ne bi bila prvič ponižana. –Seveda ne.
Kreten si.
Mimogrede, nisem noseča. Nič ti ni treba skrbeti.
Pozabi njo.
Ukradel ti je naslovnico, krade ti predstavo. Zanj si klovn.
Zdaj se dva milijona ljudi strinja z njim.
Morda pa si, Riggan. Morda si res klovn.
Kaj, hudiča, se dogaja?
Vstani! –To boli! –Vstani! –Proč!
Zaradi Carverja si postal igralec? –Ta predstava je moja.
Jaz sem jo naredil, zbral denar in poskrbel za medije.
Ježeš! Prosili so me za intervju.
Povedal sem prvo, kar mi je padlo na pamet.
O nas pišejo v umetniški rubriki. –Jebeš umetniško rubriko!
Povedal si jim prvo, kar ti je padlo na pamet? Kaj še?!
Ti si naravni talent. Jebeš sceno, bulji v mojega velikega tiča.
To je resnica. –Misliš, da je bil velik?
Molči. Ne bo se ti dvigoval na mojem odru, če ti jaz ne ukažem.
Tvoj oder? Naj ti nekaj povem.
Ta oder je pripadal velikim igralcem. Nisi eden od njih.
Sam si napisal svoje besedilo? –Res sem ga.
Napisal si nekaj sprememb in momljal, cepec ošabni!
Jaz sem ošaben? Sebe poglej. Nihče, izmeček.
Nihče? Moj veliki trdi tič ima 50.000 ogledov na YouTubu.
Mačka, ki se igra z dildom, jih ima več.
Briga me! –Gledališki igralec sem. –Ni ti vseeno.
Vsi pravijo, da je Mike pošten, resnicoljuben.
V intervjuju praviš, da je bil tvoj oče pijanec kot Carver. Je to res?
Ne. –Moj je pa bil.
Moj oče je bil hudoben pijanec. Razumeš?
Mlatil naju je kot živali. A med pretepanjem
vsaj ni razmišljal, da bi naju peljal v lopo.
Kajti ko naju je peljal tja, je prasec z nasmehom govoril:
"Bosta pokleknila in mi odpela pas
ali naj ga odpnem sam in vaju naklestim?"
Sčasoma sem otopel, ampak moja...
Moja sestrica...
V redu je. Hej.
O, bog.
Nisem vedel. Žal mi je.
To je strašno. Žal mi je.
In tudi ni res. Vidiš, tudi jaz se znam pretvarjati.
Ne zajebavaj se z mano, Mike.
Nor si. Začni to izkoriščati na odru.
"Delati z Rigganom Thomsonom je kot plesati valček z opico"?
Morda sem to rekel. –Morda? Pridi, dajva.
Dajva. –Zakaj ne vzameš peruti in ptičjega kostuma?
Zlezel ti bom v rit in te zadavil.
Dol z mene. Kaj gledaš?
Kaj boš? Me boš zamenjal? Boš vzel Ryana Goslinga?
Kaj misliš, da ti bo Tabitha naredila v Timesu, diletant?
Beden si, Riggan.
Valjaš se po tleh z afektiranim gledališkim pizdunom
v zanikrni luknji z 800 sedeži.
O, tokrat si res zasral.
Uničil si genijevo knjigo s svojo otročjo adaptacijo.
Zdaj boš uničil, kar je še ostalo od tvoje kariere.
Pomilovanja vredno. –Vdih, miren sem.
Beživa od tod, dokler še lahko.
Ne menim se za to podzavestno tvorbo.
Ne kvasi!
Nisem namišljena tvorba. Jaz sem ti, bedak.
Daj mi mir. –Bil si zvezdnik, se spomniš?
Prevzeten, ampak srečen. –Nisem bil srečen.
Neveden, toda očarljiv. Zdaj si le majhen zagrenjen pizdun.
Bil sem nesrečen.
Ja, toda lažno nesrečen. Hollywoodsko nesrečen.
Kaj poskušaš dokazati? Da si umetnik? Nisi.
Jebi se! –Ne, ti se jebi, reva!
Prinesla sva milijarde! Se sramuješ tega? Milijarde!
Milijarde muh vsak dan žre drek. Pa kaj? Je zato dober?
Ne vem, če si opazil, a to je bilo leta 1992!
Takoj bi lahko spet skočil v tisti kostum, če bi hotel.
Poglej me. Poglej to. Poglej!
Izgledam kot puran z levkemijo.
Izginjam.
Samo to je ostalo! Jaz sem odgovor na vprašanje iz kviza!
Tukaj si slepar. Na koncu te bodo razkrinkali.
Česa ne razumeš? Mrtev si.
Nisva mrtva. –Prosim, ostani mrtev.
Nisva mrtva. –Ne govori v dvojini!
Nisem ti! Jaz sem Riggan Thomson!
Ne, Birdman si.
Brez mene si samo ti,
žalostni, sebični, povprečni igralec,
ki se oklepa zadnjih drobtinic svoje kariere.
Zakaj, hudiča, si to naredil? Všeč mi je bil ta plakat.
Vedno bova midva, brat. –Jebi se! Utihni!
Daj mi mir!
Prekleto zoprn si! Utihni!
Živjo. Kaj se dogaja? –No...
Do predstave je še ena ura. Spočij se.
Ja, legel bom.
Še malo, pa bo. To je zadnja ogledna. –Kul.
Kako si? –Dobro. Super.
Denarje odobren. Le še nakazati ga morajo.
Dobro. Odlično. Počivat grem.
Hvala, da si se oglasil.
Veš, da sem ponosen nate?
Za tole so potrebna jajca. Uspelo ti je. –Vem.
Mislim, da bi morali odpovedati ogledno predstavo.
Utrujen sem. Ne morem več, Jake.
Ne morem.
Šališ se, kajne?
Gledališče ni zame.
Smejijo se mi. –Tri ulice dolga vrsta čaka nate.
Vse vstopnice so razprodane.
Res? –Ja. Prišel bo francoski veleposlanik.
Savdski princ bo pripeljal eno svojih žena.
Nisem ti hotel povedati, da Martin Scorsese
izbira igralce za novi film in... Nikomur ne povej.
Ne bom. –V redu?
V redu? –V redu. Pripravljen bom.
Dobro. –Hvala.
Kako je?
Dobro bo. –Ubogo bitje.
Je res? Scorsese? –Ja. In tudi novi papež.
Teslo si, Jake!
Jaz sem zaslužen, da sploh delamo.
Si dobro? –Ja. Pri britju sem si porezal roko.
Hotela sem reči, da mi je žal. –Za kaj?
Vedela sem, česa je Mike zmožen, a sem ga vseeno pripeljala.
Ne, prav si naredila. Se šališ? Pomagala si.
Jutri je moja prva premiera na Broadwayu.
Moja tudi.
Ne glede na to, kaj se bo zgodilo, vedi,
da sem ti zelo hvaležna. –Ne, ne. Tudi jaz sem tebi.
Razburljivo je.
Vstopnice so razprodane, Jake mi je povedal.
Ja, krasno.
O, bog.
Hudirja, skoči že.
Kako si vedel, da sem tu?
Nisem vedel, upal pa sem.
Kje je Lesley?
Lesley? Lesley gre naprej.
Brihtna punca. –Hvala. Cenim podporo.
Si pripravljen za zadnjo predpremiero? –Seveda.
Kdo ti je to naredil?
Lahko bi marsikdo. –Ja.
Upala sem, da je Lesley.
Ni bila Lesley.
Mojbog. Me zafrkavaš? –Ne.
Jezus kristus!
Morda sem to zaslužil.
Jebenti.
Nekaj mi povej.
Kaj bilo najhujše, kar ti je naredil? Resno.
Zmeraj je bil odsoten.
Ja? In? Je to vse?
Ne. Najhuje je bilo, kako je poskusil to nadoknaditi.
Nenehno me je prepričeval, da sem nekaj posebnega.
Poslušaj.
Poglej me.
Imel je prav.
O čem? –O tem, da si posebna.
Visiš tukaj
in se poskušaš skriti za krinko krhke zmešanke,
ampak se ne moreš. Nisi neopazna. Izstopaš.
Zmešana si.
Kot sveča, ki gori na obeh koncih, vendar je lepa.
Tega ne morejo skriti ne pijača ne trava ne nesramnost.
Vesela sem, da si igralec in ne pisatelj,
saj si zvenel kot Oprah.
Hallmark.
R. Kelly. Tako slabo.
Ja, saj nisem...
Resnica ali izziv? –Resnica. –Ne.
Resnica. –Ne.
Resnica ali izziv?
Veš, kam greš? –Nimam pojma.
Kako ti uspe? –Kaj?
Vsak večer stopiti na oder in se pretvarjati, da si nekdo drug.
Ne pretvarjam se, povedal sem ti že.
Povsod drugje se pretvarjam, na odru pa ne.
Škoda.
Zakaj sva prišla sem? –Kako to misliš?
Kaj počneva tukaj?
Ko smo prispeli v bolnišnico, je bil fant že mrtev.
Starejši par smo odpeljali na operacijo.
Skoraj vso noč smo se borili zanju.
Mož, starec, je bil dolgo časa potrt.
Tudi po tem, ko sem mu rekel, da se bo žena izvlekla.
Sklonil sem se k njemu in ga vprašal.
Povedal mi je, da je potrt, ker je ne vidi
skozi odprtine v mavcu.
Si predstavljate? Srce se mu je paralo,
ker ni mogel obrniti glave in pogledati presnete žene.
Mislim,
da bi se morali vprašati,
o čem govorimo, kadar govorimo o ljubezni?
Z Melom sva skupaj pet let.
Ne vem, koliko krat sem slišala, da me ljubi, a šele tisto noč...
Vrečka s krvjo bo zdaj dobra. Bodi pripravljen čez dve minuti.
Bil si fantastičen! –Ja? Dobro je, ne?
Predstava res dobro poteka. –Ja.
Mislim, da se morava pogovoriti. –Ne. –Najbrž imaš prav.
Vendar se na koncu bova, saj se ti lahko le tako opravičim.
Res mi je žal.
Čudovita starša bi bila. Grozna. –Strašna. Vzgojila bi...
Serijskega morilca. –Ali Justina Bieberja.
Res sem si želela biti mama.
Ampak moje telo se ne strinja.
Ko sem videla sebe na Broadwayu, nisem videla plešočega jelena.
Fino.
V dnevih, preden je Nicka začela razžirati depresija,
ni vedel, da sem noseča. Nisem mu nameravala povedati.
V življenju sprejemamo odločitve in živimo z njimi.
Ali pa ne.
Nisem si želela otroka.
Pa ne zato, ker nisem ljubila Nicka, in ne zaradi otroka,
ampak zato, ker nisem bila pripravljena ljubiti sebe.
Zdaj je vse to tako daleč.
Jimmy, imaš cigareto?
Jimmy!
Sranje!
Jebenti!
Jebenti.
Niste vi Riggan Thomson? Pišuka, dajte mi avtogram.
Ne bodi pizda, daj mi avtogram.
Stari, zakon si! –Birdman!
O, sranje.
Mojbog! Veš, kdo je to?
Lahko ena fotka? Samo ena! Otroci, stopite k njemu.
Grozen si! Grozen!
Hej, Birdman.
Zgrešil sem ga.
To je Birdman! Pridi pogledat!
Birdman! Hej, glej to!
Kam greš?
V živo si videti star. –Jebi se!
Gospod! Kam greste?
Gospod!
Kaj počneš? –Čakam Jaka. To je moj odvetnik, g. Roth.
Zahtevamo odškodnino za poškodbe... –Na oder moram!
Gospod, ne smete tja. –Igralski sindikat je zelo močan.
Tok, tok, tok! Terri!
Ed?
Od kod pa ti tukaj?
Zakaj? Povej, zakaj.
Pomiri se. Vem, da je težko.
Molči! Jebi se! Tišina!
Tiho bodi!
Eddie, prosim te.
Kaj je narobe z mano?
Zakaj vedno moledujem za ljubezen?
Eddie, prosim, daj mi pištolo.
Hotel sem biti tak, kakršnega si si želela.
Zdaj vsak trenutek molim,
da bi bil tak, kakršen nisem.
Odloži pištolo. Ne ljubi te.
Eddie.
Poglej me. Dušila sem se.
Nisem sposobna...
Zaslužiš ljubezen, Eddie.
Hotel sem biti tak, kakršnega si si želela.
G. Roth? V redu. Ne odhajajte, prosim.
Je to grožnja? Kakšen invalidski voziček?
Prosim, poslušajte me.
Ne odložite.
Dajte mi 10 minut, da vzamem stvari in... Ne odložite.
Jebenti boga! Pizdun je odložil!
Oče.
Oče!
Si dobro? –Zakaj?
Zdiš se nekako... –Ne, dobro sem.
Tole je dobro. Boš malo? –Ne.
Res misliš, da boš pripravljen za jutrišnjo premiero? –Ja.
No, ja...
Predpremiere so bile kaotične. Nismo se mogli prebiti skozi igro
brez besnenja požara ali tiča. Brez ficka sem.
Sploh ne spim.
Ta predstava postaja
miniaturna, popačena različica mene,
ki me kar naprej zasleduje
in me suva v jajca z majčkenim kladivom.
Oprosti, kaj si vprašala? –Ni važno.
Nocoj ni bilo slabo. –Vem. –Bilo je čudno, ampak kul.
Res? –Ja. Občinstvu je bilo všeč.
Kaj delaš? Domačo nalogo? –Ne.
Ko sem bila na zdravljenju, smo morali to delati.
Res? Kaj pa je to?
Črtice predstavljajo 6 milijard let, kolikor je stara Zemlja.
Vsaka pomeni 1000 let.
Toliko časa pa obstajajo ljudje.
150.000 let.
Spomniti nas hočejo, da so ego in obsedenosti vredni le toliko.
Bil sem slab oče, kajne? –Ne, bil si...
Bil si v redu.
Tako je, v redu sem bil.
Ne morem... –Oče?
Oprosti.
Pravkar si izbrisal ves človeški rod.
Pa je šla. Žal mi je.
Postajaš trendovska tema. –Res?
Bolje, da ti povem, preden izveš od drugih.
350.000 ogledov v slabi uri.
Jebenti. –Če verjameš ali ne, to je moč.
Poglej, Riggan Thomson!
Glej ga!
Milijon in tristo tisoč ogledov v zadnjih dveh urah.
To je igralec iz Birdmana.
Dajte mi še eno. –Dobite.
Za to so potrebna velika jajca. –Ali pa ne. –Joj!
Kaj moraš narediti, da dobiš delo v teh časih?
Zakaj se morajo igralci zatekati k temu?
To je za go. Dickinson.
Jaz plačam. Moja prijateljica je. –Prav.
Hvala.
To je bilo 20 let pred tem, ko sem si nadel prekleti kostum.
Vseeno mi je.
V redu. Samo sem...
Preden pridete jutri zvečer. –To ni pomembno.
Pokopala bom vašo predstavo.
Saj je sploh niste videli. Sem vas s čim užalil?
Pravzaprav ste.
Zasedli ste gledališče, ki bi ga lahko uporabili za nekaj vrednega.
Ampak sploh ne veste, ali je predstava dobra.
To je res. Nisem prebrala niti besedice, nisem je videla,
toda po jutrišnji premieri
bom napisala najslabšo oceno, kar jih je kdaj bilo.
In bom zaključila vašo predstavo. Vas zanima, zakaj?
Ker sovražim vas in vse, ki jih predstavljate.
Privilegirane, sebične, razvajene otroke.
Neizšolane, neizkušene in nepripravljene
za pravo umetnost.
Podajate si nagrade za risanke in pornografijo.
Svojo vrednost merite z vikendi? No, to je gledališče.
Ne morete priti sem, se pretvarjati, da znate pisati, režirati in igrati
v samopromocijskem komadu, ne da bi dobili mojo odobritev.
Zlomite si nogo.
Kaj se zgodi človeku, da postane kritik?
Kaj pišete? Kritiko? Je dobra?
Slaba? Ste sploh videli predstavo? Naj preberem.
Poklicala bom policijo. –Ne boste. Preberiva vašo kritiko.
"Nezrelo". To je oznaka.
"Brez leska". Zgolj etiketa.
"Marginalija"? Ste resni? Rabite penicilin za to.
Tudi to je etiketa. Same etikete. Vse etiketirate.
Lenoba. Presneta lenoba ste.
Leni ste.
Veste, kaj je to? Se vam sploh sanja?
Ne. Veste, zakaj ne?
Ker ne dojemate stvari, če ne veste, kako jo označiti.
Hrup v svoji glavi mešate s pravim poznavanjem.
Ste končali? –Ne.
Tu ni ničesar o tehniki, zgradbi,
o namenu. Le kup trapastih mnenj,
podprtih s še bolj butastimi primerjavami.
Napišete dva ostavka in veste, kaj?
Nič od tega vas nič ne stane.
Ničesar ne tvegate. Nič, nič, nič!
Jaz sem presneti igralec!
S to predstavo tvegam vse.
Veste, kaj? Vzemite to klinčevo,
hudobno, strahopetno,
zanič napisano kritiko in si jo vtaknite
v svojo zgubano, zapeto rit.
Niste igralec, ampak zvezdnik. Naj bo to jasno.
Uničila bom vašo predstavo.
Jutri...
...in jutri...
...in jutri.
Plazi se
z drobnimi koraki...
...iz dneva v dan...
...do zadnjega glasu...
...do konca časa.
In...
...vsa naša preteklost...
...je vzela...
...bedake...
Vrč viskija, prosim.
...v prašno smrt.
Ven... ven...
6,50 $, prijatelj. 6,50 $.
Izvolite. Ne vem, koliko je. Kar vzemite.
Ampak ostanek...
Življenje je zgolj slepilo.
Slab
igralec,
ki se šopiri in skrbi v svoji uri na odru
in potem ga
ne slišijo več!
To je zgodba,
ki jo pripoveduje norec,
polna hrupa in besa,
ki nima pomena!
Kam greš? Je bilo preveč?
Hotel sem ti pokazati obseg.
Pretiravam. Hotel sem pričarati obseg čustev.
Bilo je malce preveč. Malce preveč.
Grozno izgledaš, brat.
Ko imaš mačka, si videti kot mongoloid.
Greva. Pohiti. Vstani.
Dan je čudovit.
Pozabi na Times, vsi drugi so že.
Daj. Pokonci!
Nisi velik igralec. Koga briga? Veliko več si.
Mnogo večji od teh drugih gledaliških butljev.
Filmski zvezdnik si, človek! Svetovna sila! Ne razumeš?
Vse življenje si gradil bogastvo in sloves. Oboje si zapravil.
Bravo.
Vrnila se bova. Čakajo na nekaj velikega in to jim bova dala.
Obrij si to bedno bradico. Pojdi k plastičnemu kirurgu.
Šestdeseta so nova trideseta, pizdun.
Bil si prvi. Utrl si pot vsem drugim klovnom.
Daj ljudem, kar si želijo. Klasični, apokaliptični pornič.
Birdman: Feniks vstane iz pepela.
Mozoljastim igričarjem bo prihajalo v hlače.
Milijarda po vsem svetu, jamčim! Ti si večji od življenja.
Rešuješ ljudi pred dolgočasnim, bednim življenjem.
Skačejo, smejejo se, se poserjejo v hlače.
Moraš samo...
O tem govorim.
Kosti šklepetajo! Močno, hrupno, hitro!
Poglej te ljudi v oči. Lesketajo se.
Obožujejo te stvari. Obožujejo kri. Akcijo.
Ne pa klepetave, depresivne filozofske oslarije.
Ja.
Tvoj naslednji krik
bo eksplodiral v milijonih bobničev.
Blestel boš na tisočih zaslonih po vsem svetu.
Še ena komercialna uspešnica.
Bog si.
Vidiš? Tako, pizdun.
Težnost zate ne velja.
Počakaj, da vidiš obraze tistih, ki so mislili, da sva se izpela.
Poslušaj me. Vrniva se še enkrat in jim pokaživa, kaj zmoreva.
Končala bova, kakor želiva, velikopotezno.
Plameni. Žrtvovanje.
Ikar. Zmogel boš.
Slišiš? Ti si
Birdman!
Je to zares ali snemate film?
Film! –Zoprni ste!
Ti lahko pomagam?
Previden bodi. –Oprosti, ne morem se pogovarjati. Zamujam.
Glasba.
Si dobro? Naj koga pokličem?
Veš, kam greš?
Ja. Vem, kam grem.
Vidiš?
Sem spadaš.
Nad vsemi njimi.
Raymond Carver O čem govorimo, ko govorimo o ljubezni
Ustavi glasbo. –Prosim?
Gospod, niste mi plačali!
Kam greste?
Možak mi ni plačal. Nor je!
Prvo dejanje ni slabo. –Sploh ne.
Zelo dobro poteka. –Nisem si mislila, da bo zmogel.
Tega sploh ne bi pričakoval. –Če bo drugo pol tako dobro...
Predstava je mogočna.
O čem govorimo, ko govorimo o Thomsonu?
Koliko traja premor? –Birdman zna igrati.
Samo pozdravit sem prišla.
Občinstvo je navdušeno. Odličen si. Resno mislim.
Na mesto za zaključni prizor.
Moraš... –Ne, v redu je. Posedi tu še malo.
Poglej te vrtnice.
Sovražim vrtnice.
Si dobro? Videti si...
Ne vem. Videti si neobičajno miren.
Saj sem miren.
Odlično se počutim.
Včasih slišim neki glasek.
Pove mi resnico. To me pomirja.
Strašljivo je, toda pomirjajoče.
Pretvarjala se bom, da tega nisem slišala.
Neverjetno, koliko ljudi je. Nekateri so dali 500 $ za vstopnico.
Res?
Ti povem nekaj smešnega?
Se spomniš najine zadnje zabave za obletnico?
Hočeš pokvariti lep trenutek? –Se spomniš?
Podrl si Janet Rossbach v najini postelji.
Ta del preskoči. –Z veseljem.
Vrgla si goste ven in zmetala pohištvo skozi okno.
Zaklenila si se v kopalnico. –Zakaj se pogovarjava o tem?
Odpeljal sem se v Malibu.
Nekaj časa sem sedel na plaži in strmel v ocean.
Riggan. –Odkorakal sem
naravnost v vodo.
Takrat sem se poskusil utopiti.
Bil sem do prsi v vodi, ko sem začutil prvo.
Ožgala me je po hrbtu, kot bi mi kdo prislonil vročo ponev.
Potem so bile povsod po prsih in nogah.
V vodi je mrgolelo meduz. Bile so povsod po meni.
Moral sem se prebiti iz vode na obalo.
Valjal sem se po pesku kot blaznež in kričal.
Rekel si, da te je opeklo sonce.
Vem. Verjela si mi.
Iskreno, ni mi bilo mar.
Ljubim te.
In ljubim Sam. –Vem.
Želim si, da ne bi snemal njenega rojstva. –Zakaj?
Ker sem zamudil tisti trenutek.
Moral bi le biti tam ob vaju.
Samo mi trije.
Pa nisem bil.
Niti v lastnem življenju me ni bilo in zdaj ga nimam.
Nikoli ga ne bom imel.
Imaš Sam. –Ne v resnici. Ona...
Ne, samo težave ima...
Vem, razumem. Potrebovala je očeta,
namesto njega pa ima človeka,
ki je bil tri dni viralna senzacija. To je tako bedno.
Še bolj bedne stvari so.
Na primer? –Ti brki.
Riggan, v motelu smo. Zadnji prizor se je začel.
Zadnji klic.
Raje pojdi na svoj sedež.
Dvajset malih leopardov se je smejalo dvema levoma.
Zlomite si nogo, g. Thomson.
Naj namestim vrečko s krvjo.
Riggan!
Terri!
Eddie! Od kod pa ti tukaj?
Zakaj? Povej, zakaj.
Tiho bodi! –Eddie, prosim te.
Kaj je narobe z mano? Zakaj vedno moledujem za ljubezen?
Eddie, prosim, daj mi pištolo.
Dušila sem se. Nisem sposobna...
Zaslužiš ljubezen, Eddie.
Hotel sem biti tak, kakršnega si si želela.
Zdaj vsak trenutek molim, da bi bil nekdo drug.
Odloži pištolo, Ed. Ne ljubi te več.
Ne ljubiš me, kajne?
Ne. –Nikoli me ne boš.
Žal mi je.
Ne obstajam.
Sploh me ni.
Bang!
Je buden? –Pravkar se je zbudil.
Mislil sem, da sem te izgubil.
Kaj, hudiča, se je zgodilo?
Gledal sem te na odru in naenkrat
si imel tisti bedasti izraz in... –Kaj ti je? Poskusil se je...
Vesel sem, da je živ! Moj najboljši prijatelj je živ.
In glavni je.
Kaj je to? –Zafrkavaš me. –Preberi.
Ne morem verjeti. "Nepričakovana odlika nevednosti"?
Preveri. –Tabitha Dickinson. –Beri na glas!
Thomson je nevede ustvaril novo formo, ki jo lahko opišem le
kot super realizem.
"Kri so dobesedno in metaforično prelili umetnik in občinstvo.
Pravo kri.
Kri, ki je manjkala v žilah ameriškega gledališča. "
Si zadovoljen? –Zadovoljen? Evforičen sem!
Taka kritika spremeni ljudi v žive legende!
Odstrelil si je nos! –Dobil je drugega.
Če mu ne bo všeč, mu bomo priskrbeli novega!
Poklicali bomo kirurga Meg Ryan. Koga briga?
V Central parku prižigajo sveče zanj. Prižgi televizor.
Molitev za igralca Riggana Thomsona.
Po vsej državi molijo zanj. Uspelo mu je. Uspelo ti je!
Prerojen sem, stari. Vidim prihodnost.
Ta predstava bo večna. Igrali jo bodo v Londonu, Parizu.
Studio bo poklical. Dobila bova pogodbo za knjigo.
Torej vidiš prihodnost? –Ja, vidim.
Kaj pa to? Si tudi to predvidel?
Zakaj nič ne rečeš?
To si hotel, kajne?
Riggan, hotel si to.
Ja. To sem hotel.
Poslušaj, obtožili te bodo zaradi mahanja s pištolo.
Če te kdo vpraša, reci, da je bila nesreča.
Je bilo to? Nesreča? –Nesreča.
Ste se nameravali ustreliti? –To je bolnišnica! Poberite se!
To je bolnišnica!
Poberite se, bedaki!
Ven! To so zasebne zadeve.
Sam, kaj ste čutili tisto noč, ko se je oče poskusil ubiti?
Španski bezeg.
Se smejiš? Kaj je tako smešno?
Duham ga.
Kaj počneš? –Pošiljam fotko na tvojo stran na Twitterju.
Imam svojo stran na Twitterju? –Ja, včeraj sem jo odprla.
Pokaži mi. –Ni šans. Grozno izgledaš.
Hvala. Cenim to. –Šalim se.
Ne, ne šalim se. Izgledaš odvratno.
V slabem dnevu si dobil 80.000 sledilcev.
Res? –Prestrašila jih bom.
Naj pogledam. –Objavljena je.
Prinesla bom vazo za rože.
Adijo in jebi se.
Oče?
Prevod: Nives Košir, Deluxe
Tehnična obdelava: DEiCO